På grunn av mordets brutalitet...
et bestialsk mord har sjokkert innbyggerne i LaForte...
en av de verste historier i 1988.
Martha Livingston myrdet fire venner, før hun hang seg.
Det beskrives som et ritualmord.
Minner om en kult. Det er den største saken siden Lizzie Borden.
Fem unge drept som ledd i et bisart, satanisk ritual.
WFAL-7s Jean Statton rapporterer direkte fra LaForte.
Naboer spør seg selv hvordan ei stille jente er i stand til...
De lokale husker saken som sjokkerte alle...
Over tjue år senere fastholder noen-
- at overnaturlige fenomener spilte en rolle i mordene.
Grace har nå hyret et medium for å rense huset som siste utvei.
Når vi holder åpent hus kommer folk og spør:
"Hvem bodde her? Var det noen som døde her?"
Noen mener at spøkelser er fortapte sjeler som banker på Dødens dør.
Men hva man enn tror på, er det klart-
- at noe grusomt skjedde i dette huset for mange år siden.
Jeg kommer.
Jeg sier jo at jeg kommer.
Hvorfor jeg er i dårlig humør?
Deb hørte noe inne hos naboen. Jeg skulle sjekke det.
Ja. Livingston-huset.
Nei. Det er helt stille.
Jeg ringer deg tilbake.
Har du noe bedre enn det skvipet?
- Det skal du ikke regne med. - Da tar jeg den.
- Hallo. - Vi er tilkalt til LaForte Road.
Den nærmeste betjenten er tjue minutter unna.
- Jeg er nære. Jeg tar det. - Beklager. Du har en date i kveld.
Gid skurkene respekterte det sosiale livet mitt.
For fanken, Leonard. Du skremmer livet av meg.
- Er du ok? - Ja, ja.
- Hva foregår her? - Det er blod der inne.
Bli her. Ikke rør deg.
Det er politiet! Det er politiet.
Lewis her. Send forsterkning og ambulanser til LaForte Road 4.
- Send forsterkning og ambulanser. - Mottatt.
Herregud.
Det er politiet!
Marjorie...
Det er politiet! Stopp der. Stans!
Stans!
Bli liggende.
Rolig nå. Er du ok?
Se på meg. Bli hos meg. Er du ok?
Du klarer deg.
EN UKE TIDLIGERE
Er du ok? John.
John!
Er du ok?
Vil du svare broren min?
Ja. Unnskyld, hva var spørsmålet?
Du snakket om hva du så i huset. Du sa du så syner om henne.
Jeg vil bare avklare hvem "henne" var.
- Var det et av ofrene eller eieren? - Nei.
Nei, det var moren min.
Hun døde for et par år siden, og...
Jeg fortsetter bare å se henne i dette huset -
- der jeg aldri har vært.
Hun sitter der...
og smiler.
Og sier at jeg skal gi slipp.
Hun er yngre enn jeg husker. Nærmere på min alder.
- Har du alltid hatt disse synene? - Nei, bare i et par måneder.
Det er sterke saker. Bryan vil elske det.
- Bryan? - Ja, Bryan Purcell?
Vent. Ikke gå. Jeg syns vi gjør fremskritt.
- Er Bryan med? - Det betyr ikke noe.
- At ekskjæresten din er med? - Det er tre år siden.
Jeg skulle si det. Men jeg ville være sikker på at du ble med først.
Sam, takk for innsatsen, men...
jeg ordner opp i marerittene mine selv.
Men sånne syner forsvinner bare hvis vi er direkte.
- Hva mener du med direkte? - Vi må ut til huset.
Jeg vurderer om synene dine har noe med virkeligheten å gjøre.
Og Bryan?
Bryan, Jules og Donnie ser på det overnaturlige.
De tror at der det er ofre, er det ånder.
Nei. Bryan bryr seg ikke om ofre, ånder eller meg.
Han vil bare filme noen spøkelser og tjene masse penger på det.
Derfor vil han si at vi drar med eller uten deg.
Det skjedde mange uforklarlige ting i det huset den gang.
Jeg tror moren din hang fast i dem.
De plaget henne, som de plager deg.
Men ikke hør på meg. Hør på moren din. Hun sier at du skal gi slipp.
Du har ikke sovet på ukevis.
Jeg forstår din skepsis. Det virker kanskje ikke, men hva om det gjør?
Bare prøv det. Vær så snill.
Michelle Chapman. Vi tror hun er mistenktes kjæreste.
- Vi fant veska hennes der inne. - Jeg sjekker avtrykk på mordvåpenet.
Ikke la meg sinke dere. Finn de avtrykkene. Vær så god.
- Hvor mange er det? - Inntil videre 13 kameraer.
De filmet alt, men det er borte.
- Fanken. Er det slettet? - Forvrengt. Det er ingen bilder.
Så mordene er filmet, men vi har ingen bilder?
- Kanskje på dette her. - Henry, hvorfor fryseren?
- Det kan hjelpe å fryse harddiskene. - Du er død hvis du ødelegger dem.
Vi prøver å redde filene, -
- men to terabyte data kan ta sin tid.
- Hei, Percy. - Hei, Percy.
- Kjenner han sine rettigheter? - Ja. Reeves har ham.
Hvordan går det, John?
- Har de funnet Michelle? - Nei. Vi håper du kan hjelpe oss.
- Han tok henne. Han tok henne med. - Hvem tok henne?
- Finn henne. De må være i nærheten. - Hvor mange var dere? Var dere seks?
Hører du etter?
- Dere må finne henne. - Jeg lover, vi leter etter Michelle.
Men nå må du fortelle meg hvem som mangler.
John, se på bildene. Hvem mangler?
- Bryan Purcell. - Bryan Purcell.
- Når så du Bryan sist? - Jeg vet ikke.
Du sa at han tok henne. Hvor førte han henne?
- Det gikk så fort. - Drepte Bryan Purcell dine venner?
- Nei? - Det var huset.
- Huset? - Huset gjorde noe med ham.
Huset gjorde noe med ham.
Den holder ikke i retten, John. Man dømmer ikke hus i Louisiana.
- Dette huset er annerledes. - Hva gjorde dere her?
De vekket det.
De ville skape forbindelse til dødsriket, og de vekket det.
- De vekket huset. - Jeg ble med for Michelles skyld.
- Det var min skyld. Vær nå i live. - John. Du må være rolig.
Hvis det var Bryan, må dere finne ham før han gjør Michelle noe.
- Det skal vi nok. - Vær så snill?
Vær så snill og vær i live.
Det er ingen avtrykk på øksa.
Det kan det ikke være heller. Det var huset som gjorde det.
- Glem det. - Skal han være med på stasjonen?
Nei. Behold ham her. Det mangler to som kan være ofre eller mordere.
Akkurat nå er han mitt eneste spor, så jeg vil ha ham i nærheten.
- Behold ham her. - Ja sir.
Nei til transporten.
- Hei. - Det er meg. Har du det travelt?
- Ja, med å bli sviktet. - Det kom noe i veien.
- Jeg har ventet to timer, Lewis. - Hør på meg.
Jeg står med et tredobbelt mord i Livingston-huset.
- Hva? Martha Livingston? - Ja.
- Har du arrestert noen? - Ja, men han husker ikke noe.
To personer mangler, og hele styrken leter etter dem.
- Kanskje en som etterligner mordene. - Ikke kanskje.
- Gutten sier at de vekket huset. - Jaså.
- Ja. - Jeg kommer.
- Bra. Det er en date. - Det er helt klart ikke en date.
Reeves.
- Skaff all info om Livingston-saken. - Ja sir.
Hallo. Det er Jules. Jeg venter i bilen, og jeg kjeder meg.
Bryan, si noe.
- Hvor er de? - Når man snakker om sola..
Kom igjen, turtelduer.
- Hei. - Donnie. Donnie.
Du skal omgås ekte mennesker i dag. Tror du du takler det?
- Spar på batteriet, Jules. - Gi meg kameraet.
- Hei, venner. - Hei, Jules.
God morgen, Michelle. God morgen, John.
Dere passer perfekt sammen. Samme frisyre og alt mulig.
- Og din ligner en våt hund. - Du er hennes tredje John siden meg.
Det er så tydelig at du ikke har kommet over henne at det er pinlig.
Fin lugg.
Du er kanskje ikke den første, men den mest interessante.
- Et spøkelseshus i Louisiana? - Det er det ikke.
Det finner vi ut av.
- Øynene dine er fine i kamera. - Det der er ikke øynene mine.
Der har vi noe. Hva med innefra huset?
- Ingenting. Vi jobber på det. - Hva med info på Purcell?
- Vi får den straks. - Klein har landet. Hun kommer nå.
Bra.
- Hei. - God unnskyldning for daten vår.
- Du kunne ringt. - Jeg vet det.
Du må få noe ut av gutten. Han babler om at huset gjorde det.
- Det trodde du nok på. - Jeg tror heller ikke på horoskoper.
- Nei, hus dreper ikke folk. - Hvor er han?
Jeg har med vin til etterpå.
Den drikker vi hvis jeg får lese horoskopet ditt.
Aldri.
- Hei, John. - Hei, Henry.
Dette er dr Elizabeth Klein. Hun er avdelingens psykolog.
Hei, John. Jeg heter Elizabeth. Hvordan går det?
Jeg lar dere to snakke. Si ifra hvis du trenger noe.
Hei.
Du er kanskje i sjokk nå. Henry, vil du gi meg teppet?
Etter traumatiske opplevelser stenger folk flest ned.
Så du er ikke alene.
Men det hjelper å ha et mål. La Michelle være det målet.
Kan du det, John?
Kan du?
Jeg skulle aldri fortalt henne om dette stedet.
Hvem skulle du ikke ha fortalt det til? Michelle?
Hun pleide å være sammen med dem -
- før jeg traff henne.
- "Spøkelsesjakt", kalte de det. - Var det derfor de var her?
Politiet sa at du besvimte. Det skyldes sikkert sjokket.
Kan du fortelle meg noe som du husker?
Jeg husker noe fra tidligere på dagen.
Prøv å fortelle meg det. Kanskje det hjelper noe fram.
Jeg kan prøve.
Her er en liten introduksjon.
Samuel B. Chapman, som ser så intelligent ut med sin energidrikk.
Jules Carter, vår ekspert i det okkulte og research.
- Jeg er også ei sexy kjerring. - Det er du.
Donald Smith, teknisk vidunder og en skikkelig nerd.
- Bryan? - Gjør det. Kom igjen.
Kom igjen. Ta skinka i munnen hans. Jeg venter.
- Fanken. - Fordømte bondetamper.
Fortell oss hva som skjedde med deg.
Huset vi kjørte til, ligger i den lille byen der moren min vokste opp.
For 25 år siden var det en episode.
Det kalles visst massemord.
Ja. Martha Livingston-mordene. Men ingen har bodd i huset siden.
- Hvordan vet du om huset? - Moren min var venner med Martha.
- Jenta som bodde der, og som... - Snakket hun noen gang om mordene?
Nei. Ingen snakket om det. Hele byen ville bare glemme det.
Du tror ikke på dette her, vel?
- At vi kan gjøre det vi sier? - Bryan, slapp av.
- Han tror han er bedre enn oss. - Ikke alle sammen, Bryan.
Jeg tror du er nysgjerrig på huset. Det er en uforklarlig forbindelse.
Du tror ikke på oss, men likevel er du her.
- Egentlig håper du at vi har svaret. - Bryan, slutt.
Du trengte ikke bli med.
De ville lage en dokumentar og fange ånder på film.
Og da dere kom til huset klarte dere da å fange ånder?
- Se opp for søla. - Ja. Se hvor dere går.
- Hva er det? - Det er visst en slags vindharpe.
- De skal lokke fram de døde. - Det er flere.
- Men er det ikke vindstille her? - Merkelig.
John, er du ok? Hva skjedde?
Dere er så enkle.
Du er artig.
- Hva? Du syns vel det var morsomt? - Nei.
Kresent publikum.
Donnie, kom igjen.
- Dette her er sprøtt. - Herregud.
- Vi er visst ikke velkomne. - Hvorfor tror du det?
Gasslykta er fra 1800-tallet. Den viste om herren i huset var hjemme.
- Lyset betydde at man var velkommen. - Vi skal nok være gode gjester.
Vi er klare om en time, ok?
Det tar litt tid. Jeg vil ikke være her lenger enn vi må.
- Hva tar tid? - Manifestasjonen. En seanse.
Vi prøver å få åndene i tale.
- Hva om vi får Martha Livingston? - Det gjør vi ikke.
- Vi bruker bare positiv energi. - Positiv energi.
Har jeg forstått det riktig?
Dere ville lage en seanse for å kommunisere med de døde.
Martha Livingston og hennes venner gjorde det samme for tjue år siden.
Skjønner du?
Noen ville gjenta mordene -
- på nøyaktig samme måte som for tjue år siden.
Jeg vet ikke om det er Bryan Purcell eller en annen eller deg.
Men hvis vi ikke finner ut av dette, blir du i fengsel resten av ditt liv.
Og når det skjer, kan jeg ikke hjelpe deg lenger.
Jeg kunne ønske jeg kunne huske det.
Det eneste jeg bryr meg om er at de finner Michelle, -
- og at hun er i live.
Så si meg, hvordan kom dere inn i huset?
- Dette stedet er dritkult. - Ja.
Slå av telefonene så jeg kan måle huset.
John, er du ok? Du blør. Du har neseblod.
- Skjer det ofte? - Nei. Aldri.
Kanskje det er lufttrykket. Det kan skifte når det er ånder til stede.
Gratulerer. Du har mistet din uskyld.
Det er et godt tegn.
Sett lyd og video opp. Donnie! Fiks batteriene, og si hva du trenger.
Hvis det skjer noe, må vi ha det med på film.
Hvorfor trodde Sam Chapman at din forbindelse var så sterk?
Moren din kjente Martha og ofrene, men hva har det med deg å gjøre?
Moren min.
Hun var i huset da mordene skjedde.
Mener du Sara Matthews? Hun som slapp unna. Var det moren din?
Jeg sa det ikke til de andre, men det skulle jeg gjort.
John, dette vil ikke se bra ut i retten. Du skjønner det?
Jeg kan bare si sannheten. Det er alt jeg kan gjøre.
- Og sannheten er at du ser syner. - Ja.
Jeg ser min mor inne i huset.
Hun sier at jeg skal gi slipp.
- Hei? Her er din walkie. - Takk.
- Den beryktede Martha Livingston. - Ja. Hun er ganske heit.
- Jeg kunne tatt henne. - Jeg også.
- Kjenner du de fuglene? - Det er trupialer. Et okkult symbol.
Man sier at de var budbringere fra Djevelen til hans disipler.
Fanken.
- Vær forsiktig, da. - Ikke si det til Bryan.
- Jeg sier det til ham. - Det var et uhell.
Jeg må si det. Du gir meg ikke noe valg.
Jeg tror dette er det beste stedet til manifestasjonen. Tallene er høye.
Det er ikke sant.
Kamerabriller?
- Hva sa jeg? Ikke rør noe. - Greit, Bryan.
Loftet er sjekket.
Jules?
Kameraet ditt viser ikke noe.
Ok, det er mottatt.
Den er der nesten. Der, ja. Der har du det.
Jeg vil gjerne i bingen med deg.
Er det noen her?
Jeg heter Sam Chapman.
Vi er fanget i huset... ble helt sprø.
Han har ei øks. Han har blitt helt sprø. Han dreper alle.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vil bare hjem. Jeg vil bare hjem.
Herregud.
- Hvordan fikk du fram de filene? - Med de frosne harddiskene.
Få tak i en fryser til. Dere skal fryse alle harddiskene nå, ok?
- Prøv, da. Det må være noe. - Dr Klein?
Unnskyld meg et øyeblikk.
- Hvordan går det? - Det er helt utrolig.
- Sara Matthews var moren hans. - Hvem er hun?
- Hun som unnslapp Martha. - Kødder du med meg?
Jeg stoler stadig mindre på ham.
Si at vi ikke har noe på film. Se hvordan han reagerer på det.
Få teamet til å lete etter intervjuer med Sara etter mordene.
Nå gjør vi framskritt.
Hei, John.
Det er merkelig, men...
De finner ikke noe på opptakene.
Jeg forstår det ikke. Dere kom for å filme huset, -
- men det er ikke noe om det som skjedde. Kan du forklare det?
Nei. Det er jo det jeg sier. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg kan bare si hva som skjedde.
- Kan jeg få litt mer lys? - Å ja. Spøkelsene skal se godt ut.
- Akkurat. - De er noen skikkelige divaer.
Vi skal jo lokke dem fram, ikke sant?
Kan du sjekke kameraet? Det er... Det heller liksom.
- Virkelig? Fungerer det ikke? - Det er et eller annet galt.
Er det grunnen? Et defekt kamera? Er det det jeg skal ordne?
Jeg vet ikke helt...
- Prøver du å skremme meg? - Det var ikke meg.
- Var det ikke deg? - Nei.
- Hvorfor er jeg ikke overrasket? - Jules, dette rommet...
Hva fanken var det?
Jeg vet ikke.
- Det er noe her. - Det er bare noen som kødder.
- Hva skjedde? Er dere ok? - Så du akkurat døra lukket seg?
Nei.
Men det der så jeg iallfall.
Gi meg kameraet. Gi meg det.
Kom. Du åpnet akkurat døra for oss. Fortell oss hvorfor du er her.
Hvorfor smekker du igjen dører? Vis deg.
Det var noe som rørte beinet mitt. Ser du noe i kameraet?
- Jeg kan ikke se noe. - Det er ok.
Alle er ustraffet, unntatt Purcell. Han truet en lektor i en krangel.
- Lektoren krevde besøkelsesforbud. - Sam Chapman sier "han" på båndet.
Da er det bare to muligheter. Han sa også -
- at de var låst inne i huset, men hvordan kan man bli det innefra?
- Vi fant mange avtrykk på håndtaket. - Ja.
- Hvordan ville du prøve å komme ut? - Gjennom vinduet, vel.
- Det er planker for. - Hva med en vasketøyssjakt?
- Nei... En melkesjakt. - Hva er det?
Man hadde det i gamle hus, så melkemannen kunne sette inn flaskene.
- Herregud. - Den er litt trang.
Minst én har kommet gjennom.
Ta et bilde av det, og finn ut av blodtypen.
Hvor er Michelle, John?
- Hvor er Michelle? - Jeg vet ikke.
- Hva er det da? - Jeg vet ikke.
Jeg tror hun flyktet via sjakten, og du jaktet henne.
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Eller husker du det ikke?
- Jeg prøver å huske. - Prøver? Jeg tror du drepte dem.
En etter en, akkurat som Martha Livingston. Men Michelle slapp unna.
- Akkurat som din mor slapp unna. - Faen ta deg.
- Jeg ville aldri skade Michelle. - Hvorfor ikke?
- Fordi hun er gravid. - Gravid?
- Hun er gravid. - Hun er ti uker på vei.
- Vi sa ikke noe. - Hvorfor sa du det ikke til meg?
- Jeg vet ikke! - Du vet visst ingenting?
- Jeg tror du drepte dem, John! - Mark. Kan vi få et øyeblikk?
Bare et øyeblikk.
- Hva gjør du? Jeg hadde fremgang. - Visste du at hun var gravid?
Nei, men vennligst hold deg unna. Jeg hadde tak i noe.
- Det hadde jeg også. - Greit.
Hør her. Det er hans mening, ikke min.
Du skulle sagt at hun var gravid. Nå forstår jeg det bedre.
Det er så skummelt her.
Var det du som satte den i gang?
- Nei, jeg tror ikke det. - Venner. Det store soverommet.
- Hva er det? Hva var det? - Jeg tok bare denne ballerinaen.
- Du skulle jo ikke røre noe. - Jeg tenkte bare...
- Ikke tenkt. - Hold opp, Brian.
Om det er en sofa, en ballerina eller min ekskjæreste. Ikke røre noe.
- Herregud. - Slå av deres walkier.
Sier han over walkien.
- Er det annen elektrisitet enn oss? - Nei.
- Sam, kameraet. - Å ja.
Sto den her før John flyttet den?
- Ja. - Da setter jeg den bare tilbake.
Kult.
- Hun nullstiller. - Nei, det gjør hun ikke.
- Hun peker. - Hva peker hun på, John?
Veggen?
Teppet.
Jules.
Så mye for det.
Vent. Hva om det ikke er det teppet hun peker på?
Donnie. Hjelp meg her.
- Herregud. - Ingen går inn i den.
- Venner, hva er det? - Donnie, gi meg EMF-måleren.
100 %.
- Hva er det? - Et slags segl, men et ukjent et.
- Burde du ikke vite det? - Det fins tusenvis av segl.
De har forskjellige betydninger. Beklager, jeg kjenner ikke alle.
Vi har funnet husets energikilde. Det var her de gjorde ritualene.
Så det er vår beste sjanse til å komme gjennom.
- Kanskje de klarte det. - Ja, og så drepte Martha alle.
Det var ikke ånder som fikk Martha til det. Ingen tvang henne.
Det klikka for henne lenge før alt dette.
Moren min sa at hun alltid kom i problemer.
Hun trengte ingen dytt. Martha var allerede langt over.
Venner. Er det blod?
- Det er bare voks. - Nå begynner det å ligne noe.
- Har du sett seglet før, John? - Nei.
Men jeg visste at ballerinaen pekte på noe annet.
Hva i helvete?
- Hvor kommer det fra? - Vent litt.
Donnie, hold deg nær oss.
- Fanken. - Michelle, er du ok?
- Hun er ok. - Hvor kommer det fra?
Herregud!
Jeg kan ikke måle noe.
Forsiktig. Vær forsiktig.
- Herregud, da. - Hva var det?
- Så dere det? Gjorde du? - Nei.
- Hva er det der? - Hva er det?
- Se det. - Herregud.
- Dette stedet er fantastisk.
Blodet i sjakta er Bryan Purcells. Blodtype B, så han krøp gjennom.
Han er i sjakta med blod på seg. Er det som offer eller morder?
- Hvorfor ikke bare ta hoveddøra? - Han jakter noen. Kanskje offeret.
- Michelle ble jaktet av Purcell? - Ja.
Så vi må finne dem før helvete bryter løs.
- Kom igjen. - Ja vel. Reeves, hvor er du?
La oss snakke om Bryan Purcell. Dere var tydeligvis ikke gode venner.
Jeg hadde bare møtt ham et par ganger. Han var vanskelig å omgås.
- Så du likte ham ikke? - Han var besatt av dette huset.
Han ville gå for langt, og det gjorde han.
Hvor er du?
Jeg vet at du er her.
Hvor er du?
Greit. Så gjør vi det på din måte.
Vis deg.
Kom igjen.
Hva venter dere på? Jeg vil ikke være her hele natta.
Bare et øyeblikk. Jeg mangler bare en siste ting.
- Det var den, ikke sant? - Jo.
Hva er det?
En utrolig følsom mikrofon. Den fanger opp lyder vi ikke kan høre.
Den har 50 kanaler. Det er litt som våre indre ører.
Hvordan virker den?
Hva er det?
Hva?
Kult.
Det er oss.
Altså hjerteslagene våre?
Den pulsen der...
Det høres ut som et fjerde, raskere hjerteslag.
Det der er et femte. Seks.
Sju, kanskje flere.
Det var noen her inne. Jeg lover at det sto en rett der.
- Fanken. Hva... - Donnie, hva har vi?
Fanken. Fanken også.
Det er ikke noe.
John?
- Hva faen skjedde? - Maleriet begynte bare å brenne.
- Hva snakker du om? - Det begynte bare å brenne.
Hvordan visste du hvor brannapparatet var?
Jeg vet ikke.
Har du sett rommet før?
Ok. Uten å se, kan du si hva som er bak deg?
Det er...
Det er en flenge i tapeten.
Og...
Bak tapeten er det en tegning av ei lita jente.
Skummelt.
Hva mer?
Det er et bilde av menn i dresser.
Og seglet er bak dem.
Herregud.
Det er mer.
Det står ei dame bak Jules.
Jules!
- Jules! - Jules! Er du ok?
- Vi må vekk herfra. - Jeg vet at dette var sprøtt.
- Så det syns du? - Vi må tenke oss om før vi stikker.
- Tenk over hva dette kan være. - Du er sinnssyk, og vi går nå.
Sånn er det å få kontakt. Det er derfor vi er her. Det vet Jules.
- Kutt ut! - Jules, han fatter det ikke.
- Jeg drar ikke. - Hva? Jules...
Folk gjør alltid narr av oss. Dette er grunnen til at vi er her.
Det var sinnssykt, men Bryan har rett. Jeg går ingen steder.
Greit. Men det gjør vi.
- Sam? - Sam.
- Hei! - Er du ok?
- Skal jeg virkelig tro på det? - Jeg sier bare hva som skjedde.
- Din venn fløy bare gjennom rommet? - Jeg ville heller ikke trodd det.
Men jeg gjør det nå.
Hallo! Hva vil dere gjøre?
Banke på hos noen? "Vi brøt oss inn hos naboen. Gir dere skyss?"
Jeg vet at moren din var her den kvelden mordene skjedde.
- Hva? - Skulle det være en hemmelighet?
- Hva mener han? Var moren din her? - Jeg har aldri fortalt noen det.
Vi har snakket om det mange ganger. Du har aldri sagt at hun var her.
- Hvorfor sa du det ikke bare? - Sånt påvirker alt.
Hvem man er. Hvordan andre oppfatter en. Man sier bare ikke sånt.
Man ber bare om at ingen finner ut av det.
Vel...
- Bryan, hvordan fant du ut av det? - Jeg gjør leksene mine, John.
Det tok lang tid på nettet å oppdage at Sara Matthews hadde en sønn som...
heter John Mitchell.
Så hun var her den natta. Og hva så?
Hør her. Jeg skjønner godt at du ikke sa noe. Det gjør jeg.
Men hva om det var henne som fikk deg hit? For å kommunisere.
Hvis du drar, fortsetter marerittene og synene om din mor.
Bli her i stedet og gjør manifestasjonen.
Finn ut hva din mor prøver å si.
Jeg tror hun er i huset.
Det tror jeg at du vet.
Bli her.
- Jeg tror jeg har funnet noe. - Er det et kamera inne fra huset?
- Det ligner en masse ingenting. - Bare vent.
- Betjent Lewis? - Ja.
Det er blitt stjålet en bil oppe i veien. En rød Dodge-pickup.
- Hvorfor får jeg vite det nå? - Det ble oppdaget først i morges.
Etterlys en rød Dodge-pickup i 500 kilometers radius. Er du med? Nå!
Hva skjedde under ritualet... eller seansen?
De leste opp noe fra en av Jules' bøker, -
- som hun sa ble brukt til kommunikasjon.
Jeg ville bare ha noen svar, så jeg kunne få fred.
- Greit. Jules, vil du forklare det? - Ja.
Det er mange teorier om å åpne portene.
De skal være en slags energilommer, -
- der luften er tynnere mellom vår verden og underverdenen.
Trikset er å finne dem. Hold hverandre i hendene.
Vi kommuniserer bare med åndene.
Ingen rører seg eller bryter sirkelen.
Hvis det er en ånd, holder sirkelens energi på den. Er alle med?
Vær så god, Bryan.
Hvis det er noen ånder til stede, så vis dere for oss.
Vi vil ikke skade eller forstyrre dere.
Bare vis deres tilstedeværelse.
Vis oss deres tilstedeværelse.
Hør på meg, og vis deres tilstedeværelse.
Det virker. Hold dere i ro.
Herregud.
Hva er det?
- Bare sitt helt stille. - Hva?
- Ikke gjør noe. - Hvorfor?
Stol på meg.
Hvis det er ånder, så si hvorfor dere er her.
- Au. Magen min. - Hva er det?
- Er det meningen? - Bare hold fast, og la det skje.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke.
- Ikke bryt sirkelen. - Hun har smerter.
Hvis hun slipper, kan hun sette noe fri.
Send dem tilbake. Hva mener du med at du ikke kan?
Michelle, nei!
Gi slipp.
- Mamma? - Gi slipp, John.
Det er på tide å gi slipp.
Gi slipp.
Nei!
- Døra! - Hva?
Hva skjedde så?
Få meg ut herfra, John.
- Hun forsvant. - Michelle!
Jeg prøvde å finne henne, men det var mørkt.
Jeg hørte folk rope og skrike.
Jeg måtte bare finne Michelle.
Michelle!
Bryan?
Alle skal dø. Alle skal dø...
- Er du ok? - Dere skal dø... Alle skal dø.
Alle skal dø, så jeg kan leve.
- Bryan? - Alle skal dø.
Så du sier at Bryan ble besatt?
- Morderen filmer mordene. - Hvordan holder han kameraet imens?
Ser du brillene? De lå der de utførte ritualet.
- Teknikere, er dere der stadig? - Ja.
Finn ut hva de brukte under seansen. Ha det klart om et kvarter.
Mitt navn er Leonard Aberknacky.
Jeg bor nede i veien. Min kone ringte og ville ha meg til...
Vent. Tilbake til Aberknacky.
Sånn ja.
Oppe på verandaen hørte jeg noe. Det var et stykke unna.
- En ulykke. - Bilulykke.
- Det kan ikke være langt unna. - Vi har søkt alle veiene.
- Er det foran eller bak huset? - Det er foran.
Han peker ikke mot veien. Har dere sjekket Jacksons gård?
- Nei, det er privat område. - Dere skal lete etter en rød pickup.
Det er mange veier og sumper. Bruk hundene, og spre dere.
Spol tilbake.
Oppe på verandaen hørte jeg noe. Det var et stykke unna.
La oss si at jeg tror deg. Bryan ble besatt.
- Det gjør ham ikke til morder. - Jeg vet det.
Hva skjedde så?
- Bryan Purcell angrep med øks? - Han hadde på seg de kamerabrillene.
- Sier du at det var Bryan Purcell? - Ja, men det var... ikke ham.
Utpeker du Bryan Purcell?
- Det var ikke menneskelig. - Jeg er straks tilbake.
- Er det alt? - Ja, det lå i stua.
- Bare i stua? Ok. - Hei.
Han har utpekt Bryan Purcell. Han brukte øks og jaktet alle.
- Er han sikker? - Ja.
- Vi har funnet noe. - Jeg er på vei.
- Prøv om du kan tyde dette her. - Hvorfor meg?
Du er jo lege, så jeg håpet at du kunne latin.
Har du hansker?
Bryan Purcell!
- Purcell. - Kan du høre oss?
Kan du høre meg? Det er puls.
Trafikkulykke nord for LaForte Road. Offeret er stygt skadet.
Bli hos oss. Hjelpen er på vei. Det går nok bra.
Kjenner du dette symbolet?
Jeg tror det kalles en sirkel.
- Hva gjør du? - Research som skulle vært gjort.
Det er en sirkel på gulvet. De ungene er sprø.
Jeg vet det. Men det ga mening for noen, og vi prøver å forstå ham.
Kan du skaffe meg en pc?
Jenkins, skynd deg.
- Reeves! - Ja.
Reeves! Hold ut. Betjent truffet. Mistenkte er bevæpnet og til fots.
BILDEMØNSTRE
DEN VENSTRE VEIS SEGL
Fanken! Ring politiet.
- Jeg har ikke tid nå. - Det latinske jeg skulle lese.
Det er en seanse for å kommunisere med den andre sida.
"Kom til oss. Vis dere." Det høres harmløst ut, men...
- Elizabeth. - Symbolet i stua.
Det er "Den venstre veis segl".
Det henviser til fengsler som holder på demoner.
Dette er sprøtt.
Det er det min research viser.
En demon kan bare settes fri hvis alle i seansen dør.
Da kan den anta en ren sjels form.
Hvordan skal det hjelpe meg?
Du vil forstå Bryan, og hvis han tror at en demon skal settes fri, -
- vil han drepe alle. Han ser syner og vil drepe alle.
Kaller alle enheter. Et mulig ran er i gang.
- Vi må i kontakt med ham. - Jeg skulle blitt hos Reeves.
Fortell teamet at Purcell er der inne.
Dra så tilbake. Vi må finne Michelle Chapman.
Bryan Purcell. Jeg er betjent Lewis.
Dette trenger ikke gå lenger. Skjønner du? Bryan?
Du kan rekke å forklare deg.
Mennene dine må være klare hvis det ikke funker. Er du med?
Hjelp!
- De har funnet Bryan Purcell. - Og Michelle?
- Nei, ikke ennå. - Han vet hvor hun er.
- De må få det ut av ham. - Det skal de nok.
En betjent kommer med en walkie.
De kommer bort til døra og kaster inn en walkie.
Her kommer den.
Ta den, Bryan.
Ta den da, Bryan.
- Du er nødt til å snakke med meg. - Hva faen gjør Bryan?
- Han trekker ut tida. - Michelle kan blø i hjel.
Slapp av. Vi tar oss av det.
- Si hvor hun er! - John!
- Si noe! - For faen, Klein. Få ham vekk.
Si hvor hun er. Si det!
Bryan! Si noe! Hvis det er noe av deg igjen, så si noe!
Lege!
- Hva skjer? - Det er et anfall.
John.
- Hva? - Snakk til meg. Hva har vi her?
Bryan. Mark, du må stoppe Bryan.
Han får hjertestans. Av med håndjernene.
Bryan prøver å drepe John. Mark, gjør noe!
Gjør noe!
Sjekk medarbeideren.
Bryan, se på meg.
Hvor er Michelle? Si hvor hun er. Er hun i live?
Er Michelle i live?
Hva har du gjort? Er hun i himmelen? Er det det du prøver å si?
Er hun i live? Beveg hodet. Bryan!
Bryan!
Fordømte jævel.
Se på dette her. Det var derfor han ikke kunne snakke.
- Han mangler tunga. - Herregud.
- Hva faen skjedde? - Bryan fikk John til å gå i krampe.
Fyren fløy bare gjennom rommet. Jeg mener det. Han fløy rett gjennom!
- Du må høre på meg. - Nei. Bryan sa nok hvor hun er.
- Klein, er du der? - Ja.
Vil du stadig se opptakene av Sara Matthews?
Den fordømte jævelen.
Michelle! Jenkins, få tak i en lege! Vi har funnet henne.
Hei. Du er i sikkerhet nå.
Sånn.
Nå går det bra. Sånn, vennen min.
Få tak i en lege! Hent assistanse.
Hva har du?
Sara Matthews. Johns mor.
Det skjedde noe med Martha under seansen.
Og etterpå... var hun ikke seg selv.
Hun fortsatte å si at alle måtte dø.
Alle måtte dø, så hun kunne bli fri.
Og se så her.
- Hun er gravid. Er barnet ok? - For tidlig å si. Hun må ut.
- Vent. - Han drepte alle...
- Hva sier du? - Samme rommet.
- Hvilket rom? - Samme rom...
- Hun må ha hjelp. - Greit. Av sted.
Ta på den mistenkte håndjern igjen.
Hva?
- Bli i nærheten. Det går raskt. - Selvfølgelig.
Jeg hørte dem. Michelle er i live. Hun klarer seg, hva?
Jeg vet ikke. Vil du at hun skal klare seg?
Det vil jeg veldig gjerne.
Det var deg, ikke Bryan.
Alle må dø, så jeg kan leve.
Du iscenesatte alt sammen. Men det funket ikke, for alle døde ikke.
Michelle er i live.
Så har du noe å si før du havner i fengsel på livstid?
Jeg skal ikke i fengsel, Elizabeth.
- Jeg forlater det. - Kanskje du ikke hørte meg.
Ikke alle døde. Ritualet mislyktes for Michelle er i live.
- Du er i live. - Feil.
Herregud.
Alle må dø. Alle må dø. Alle må dø, så jeg kan leve.
Alle må dø. Alle må dø. Alle må dø.
Alle må dø.
Alle må dø, så jeg kan leve.
- Klein. - Ritualet virker.
Lukk opp døra!
Lukk opp den jævla døra!
Jeg tok bolig i Johns mor, men hun slapp unna.
Nå har jeg tatt bolig i Michelle.
Og når hun krysser seglet, er jeg fri.
Elizabeth!
Elizabeth...
Så, så. Du er ok.
Han er borte. Han forsvant. Det var ham. Det var John.
Han drepte alle. Du vil ikke tro på meg, men han ble besatt.
Han er død. Han er i huset. Han har hengt seg.
- Nei, det er ikke ham. - Han er død. Jeg så ham akkurat.
Han... Han satt bare der, -
- og så ble jeg kvalt.
Se på dette. Se på dette. Se her.
Ser du det? Se her.
Jeg forstår det ikke. Dere kom for å filme huset, -
- men det er ikke noe som viser det som skjedde. Kan du forklare det?
- Hvordan forklarer du det? - Det kan jeg ikke. Det kan jeg ikke.
- Jeg kjenner at det sparker. - Er det førstemann?
Jeg lytter bare raskt på barnet.
Ok.
Det er ikke noe å bekymre seg for. Barnet har det fint.
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2015